Емил Павлов
Не искам нищо повече от младостта си
деветнадесет години по-късно

chitanka.info

Не искам нищо повече от младостта си,

освен да бъде търсен дом от слънцето

във дните,

а нощите й да са южно вино

и поезия.

Да бъдат стиховете й пътуване по думите отвътре.

И на вода течаща ритъма да следват.

И тишина да бъдат,

пред славея щастливо се предала.

Да търсят повече от разума — сърцето.

Една жена, самоизваяла се

от коприната на моите сънища,

да ги напусне,

пред мене стъпките си парещи да спре,

да ме окичи с пламналата своя роза

и тази роза, с корени в кръвта ми,

да е все разлистена.

Да ме обгърне в крехката постеля

на своя тайнствен аромат,

извиращ от дълбоката й женска тайна —

Дете да бъде

и да бъде Майка.

Не искам нищо повече от младостта си,

освен в обувките си да ме пусне вятърът.

И в лудостта си да разбиваме морето.

Във седемте синеещи очи на Рила

очите си да къпя —

за красотата да са вечно чисти.

Към хоризонтите да тичам жаден,

а щом предела си повярвам че достигам —

врата открехната да ме очаква.

Не искам нищо повече от младостта си!

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.